Årets Waves Festival skydes i gang d. 25. august med over 60 forestillinger fra 12 forskellige lande på programmet. Alle sanser sættes i spil, når en interaktiv vandinstallation, en danseforestilling i mørke og en dykker-performance inviterer publikum til at give sig hen til det sensuelle og sensoriske.
I 1984 drog performanceteatret Cantabile 2 fra Italien til Danmark. Først med base i hovedstaden, så som egnsteater i Vordingborg. Den internationale Waves Festival for sanselig scenekunst er uadskillelig fra Cantabile 2 og dets kunstneriske leder, Nullo Facchini. I dag er den et højdepunkt ikke bare i Vordingborg, men i hele det danske teaterlandskab. Facchini og hans med-cantabiller var dog klar over, at det ikke var den letteste sag i verden at etablere en eksperimenterende performance-festival i en dansk provinsby.
![](https://iscene.dk/wp-content/uploads/2019/08/Bagside_Salgsbrochure_20180603_Cantabile_2_The_Time_Being_1_@_Per_Rasmussen-1024x683.jpg)
”Som nyt egnsteater spurgte vi os selv: Hvordan kan vi få et publikum, som ikke er vant til eksperimenterende kunst, til at vise interesse? Og hvordan kan vi bringe publikum udefra til Vordingborg? Nøglen var at fokusere på scenekunstneriske oplevelser, der prioriterer det sensoriske og sensuelle”, fortæller Nullo Facchini til ISCENE i forbindelse med dette års Waves-festival. Over 60 forestillinger med kunstnere fra 12 forskellige lande indtager fra d. 25-31. august Vordingborgs gader, stræder og bygninger. Og der er noget for både vandhunde, vovepelse og dem, der er draget af mørkets mystik, når sanserne sættes i spil på den alsidige festival.
Dyp kroppen i en jacuzzi
Det sensuelle, sensoriske og ikke-verbale i alle afskygninger er i den grad blevet Waves Festivalens varemærke. Fra fransk comedy over site specific og nycirkus til komplekse danse og installationsforestillinger – Waves har i de 27 år, den har eksisteret, tiltrukket et stadigt voksende antal mennesker, der giver sig hen til deres sanser.
”Scenekunsten på Waves forholder sig aktivt til det fysiske rum og de urbane omgivelser. Det er altså ikke abstrakt men tværtimod meget tilgængeligt i sin form, og denne tilgang har fra starten været et forstærkende element til at få tiltrukket publikum, fordi det skaber et fællesskab. Når der for eksempel lige pludselig er 5000 mennesker, som bevæger sig gennem natten gennem en gigantisk vandrende pind, føles det nærmest ceremonielt”, siger Nullo Facchini.
Læs også: ”Lån badetøj og håndklæder og hop i jacuzzien” – Waves Festival åbner med vildt og legende program
Waves Festival er et samlende moment for byen, og den publikumsinddragende og sanselige karakter inviterer til, at man åbner op over for nye og anderledes scenekunstoplevelser, siger teaterlederen. Et eksempel er dette års performative vandinstallation og sanse-wellness Bains Publics af den canadiske performancegruppe 3615 Dakota. Her kan man dyppe kroppen i en jacuzzi, som engang var en bil, men nu er forvandlet til et socialt samlingspunkt. Eller det koreograferede møde mellem tilskuere og performere i absolut mørke i Bodies in the Dark af den koreanske gruppe Elephants Laugh, hvor man på intet tidspunkt har nogen anelse om, hvem man er sammen med.
![](https://iscene.dk/wp-content/uploads/2019/08/Bodies-in-the-darkⓒJANG-Seokhyeon_4-1024x684.jpg)
At sanse virker helende
Nycirkus, installationsteater og site specific-performances – eller hvad man over en bred kam kunne kalde ”sanseligt teater” – har måske ikke ry for at være det mest moderne i alle scenekunstkredse. Ikke desto mindre har den sanselige scenekunst vundet større og større indpas i Danmark, siden Cantabile 2 skød Waves Festivalen afsted for første gang i 1991. Og det har en klar årsag, mener forsker og performancekunstner Gry Worre Hallberg.
”At skabe et rum, som er anderledes end hverdagen, og hvor man kan få stimuleret nogle andre sider af sit væsen end den rationelle, er en tendens, der vokser, fordi længslen er så stor i samfundet”, siger hun. Med sit manifest ”Sensuos Society” fra 2008 har Gry Worre Hallberg været med til at påvirke dansk scenekunsts stigende tendens til at åbne mere op for de æstetiske og sanselige dimensioner. Alene og sammen med performancegruppen Sisters Academy arbejder hun i et bredt krydsfelt mellem performancekunst, kuratering, aktivisme og forskning og har flere gange gæstet Waves Festival som gæstetaler.
Læs også: Reportage fra Sisters Academy
”Min hypotese er, at der i den vestlige verden er en kæmpe længsel efter at få kultiveret de mere sanselige og poetiske sider af vores væsen, fordi vi så længe har levet i et paradigme, som har undersimuleret det. Vores samfund har siden industrialiseringen været domineret af den økonomiske rationalitet og det værdihieraki, der opstod under oplysningstiden. I det bliver det rationelle og kognitive i mennesket værdsat højere end det sanselige. Samtidig opprioriterer industrialiseringen økonomisk produktion med slagord som ”ydelse før nydelse” og ”effektivisering”, siger Gry Worre Hallberg.
![](https://iscene.dk/wp-content/uploads/2019/08/The-Sister.-Foto-I-diana-lindhardt-6.jpg)
Denne livs- og samfundsanskuelse har medført, at kunsten i mange år har være autonom og har gjort det svært for tilskuerne at deltage. Frirummet, som performerne på scenen har adgang til, er forbeholdt dem. Men heldigvis bliver kunsten i disse dage mere deltagende og inviterende, siger forskeren.
”Den interaktive kunst demokratiserer adgangen til den sanselige og poetiske måde at være til stede i verden på. Med den deltagende performance inviterer man folk ind i et rum, hvor det sanselige og poetiske i lige så høj grad kan vækkes i tilskueren som i performeren. Det virker nærmest helende på den, og der er en kæmpe ressonans efter det”.
Hjernen skal ikke lægges helt på hylden
At Waves Festival lægger vægt på også at involvere og invitere det helt unge publikum til at deltage i performancerne ligger fint i tråd med den sansende scenekunsts karakter, mener Gry Worre Hallberg. For sanselighed er noget, vi er født med, men som vi til en vis grad aflærer os i uddannelsessystemet, som også er præget af oplysningstidens rationelle tankegang. På en måde er der foregået et tab af sanselighed, som vi som voksne må lære os selv på ny.
”Børn tegner, før de skriver og de danser, før de går. Alle mennesker har en iboende sanselighed, men vi bliver skubbet væk fra den i løbet af livet. Det er værd at huske på, at det også er en vigtig side af livet, som gør os glade og lykkelige. Vi går måske ikke og savner det, men når vi mærker det, kommer vi tilbage til det og bliver glade”.
I sin egen kunstneriske praksis har Gry Worre Halberg gang på gang oplevet, hvordan det at åbne op for det sanselige og poetiske i deltagerne på interaktiv vis har udløst taknemmelighed og glæde. Folk udtrykker en kæmpe længsel efter at gå ind i det sanselige og poetiske rum i dem selv, siger forskeren. Men betyder det, at det såkaldte ”tænketeater” er passe´, og at man helst skal lægge hjernen på hylden og bare give sig i sine sansers vold, når man oplever scenekunst?
”Bestemt ikke. Jeg tror tværtimod, at vi også reflekterer dybere, når vi går ind i det sanselige rum. Der kan sågar bygges en bro fra en sanselig performance tilbage til hverdagslivet. Så man skal ikke slå hjernen fra, men tværtimod være opmærksom på, hvilke sanselige og poetiske indtryk og følelser, man får under en performance, og så tage dem med sig”, siger Gry Worre Hallberg.
Man får noget, man ikke er vant til
Med sine site specific og human specific-forestillinger har Cantabile 2 og Waves Festival færden af, hvordan man skærper og provokerer folks sanser, når de bliver inviteret en tur i bassinet, op i luften og ud på de mørke våger. ”Tilskuere kender måske et eller to af de internationale navne, men de køber billetter til hele festivalen ud fra den historik, at de lader sig overraske”, fortæller Nullo Facchini, som også har erfaret, at folk glædes over scenekunst, der sætter det sensoriske og sensuelle i spil.
![](https://iscene.dk/wp-content/uploads/2019/08/Nullo_.jpeg)
Det hele er dog ikke vådt på årets Waves Festival. Der er også blevet plads til ”helt almindelig” moderne dans, når det verdensberømte belgiske kompagni Peeping Tom skyder løjerne i gang med sidste del af familietrilogien Vader, Moeder og – Kind. Om denne performance sansemæssigt kan hamle op med de mere eksperimenterende bidrag, vil vise sig. Et er i hvert fald sikkert, røber Nullo Facchini for ISCENE: På Waves får man noget, man ikke er vant til.
![](https://iscene.dk/wp-content/uploads/2019/08/download-1.jpeg)
Artiklen er udgivet i et mediesamarbejde med Waves Festival.